www.SweSUB.nu - För bättre texter
JÄRNJÄTTEN
JORDEN 1957
NÅGONSTANS UTANFÖR MAINES KUST
Mayday! Detta är Annabelle. Jag vet inte var jag befinner mig.
Min senast kända position var 44 grader nord, 68 grader...
Portland-stationen här. Nuvarande position?
Nånstans utanför Rockwell.
Vänta. Jag ser fyren!
Här är jag!
Du anar inte vad jag har hittat, mamma.
Du vet vad jag har sagt, Hogarth. Inga husdjur.
Det är inget husdjur, bara en vän.
Vi måste hyra ut ett rum, och då kan inte möblerna vara förstörda.
- Jag ska ha honom i bur. - Rätt vad det är släpper du ut honom.
Minns du tvättbjörnen?
- Jag minns tvättbjörnen. - Du kan väl titta på honom?
Det kan jag väl. Var är han, då?
Jag... ska hämta honom.
Ursäkta mig.
- Va? - Sitt blickstilla.
Mitt husdjur är under bordet. Gör inget, för då får jag inte behålla det.
- Vad är det för slags djur? - En ekorre. Men han är snäll.
Det är sant. Den kom från yttre rymden. Jag såg den.
Och den var på väg mot land. Jag ringde regeringen.
Det kan ha varit en Sputnik. Eller en marsmänniska.
Det är just vad det är. En marsmänniska!
Ett rymdskepp av nåt slag. Ett UFO.
Känner jag dig rätt, var det whiskey eller öl!
Jag såg den också.
Vad var det jag sa...?
Jag tror dig.
Tänk om det var ett flygande tefat från Mars. Vi kan säkert hitta det.
Jag såg den inte. Nån måste ju hålla med knäppskallarna.
Stör min son er?
Ja.
Nej! Säg Dean.
Du skulle hämta ditt husdjur, Hogarth.
- Så fort jag har pratat färdigt med... - Dean.
Jag har hittat ditt husdjur. Ekorren är i mina brallor.
Jag försöker låta bli att gå i taket.
Nu bär det av norröver...
Beklagar, grabben. Jag måste be om ursäkt för det här.
Notan, tack.
Det är Hogarth Hughes. Vem talar jag med?
Jag är hemskt ledsen, men...
...jag måste jobba över i kväll. Det finns kyckling och morötter i kylen.
- Jag har redan tänkt på det. - Jag ska kompensera dig.
Jag älskar dig.
- Inga skräckfilmer, läggdags vid åtta. - Mamma... Litar du inte på mig?
Tumlare har telepatisk kontakt med varandra.
Transplanterar man en del av deras hjärnor i oss, kan vi läsa tankar.
Jäklar. En utmärkt hjärna förstörd. Vad sägs om en sängfösare?
- Hemma hos mig. - Precis min tanke. Tankeläsare, där...
Jäklar. Jag har visst glömt nycklarna i labbet.
Passa dig, du...
Vem där?
Kom igen! - Dumma antenn.
Invasion från Mars...!
Hogarth? Älskling?
Hjälp! Stanna!
Hogarth!
Du får inte trava i väg mitt i natten. Tänk om det hade hänt nåt!
- Förlåt, mamma. - Du får aldrig göra om det.
Jag var så rädd. Jag trodde att du var borta.
Du kommer aldrig att tro det, men vår teveantenn är uppäten.
På riktigt! Men det var ingen Sputnik, som mr Stutz trodde.
Det var en robot!
Och roboten är 30 meter hög. Och äter metall!
Nu får du sluta!
Jag är inte upplagd för det här.
Nu går vi hem.
En fridfull dag i en stad som kunde vara er egen.
Men plötsligt, utan förvarning...
... kärnvapenanfall!
Hur överlever man det?
Mr Stutz påstår att hans båt körde på ett sjöodjur.
- Nej, den sänktes av en meteor. - Nej, en metallmeteor åt upp båten.
- Det var ingetdera. - Vad vet du om det?
Kan ni inte sköta er?
Den är minst 15 meter hög och äter bara metall.
- Den ska säkert ta över landet. - Vi borde bomba den i småbitar.
Tack för skrotet. Jag kan inte betala mer, för det är... en stor bit borta.
Det är ju därför jag säljer den.
- Vem kan ha gjort nåt sånt? - Jag sa ju det.
En invasion utifrån, ja.
Jag har faktiskt ringt regeringen.
De har skickat nån som ska ta hand om saken.
Du är inte klok. Vem skulle de skicka?
Kent Mansley, avdelningen för oförklarliga fenomen.
- Vad har hänt? - Ibland går ledningarna av vid oväder.
Men innan hela tornet blir helt förstört... Jag förstår ingenting.
Det är nästan som om det har blivit avbitet av nåt stort vilddjur.
"Stort vilddjur." Vad tror ni? Nån förrymd gorilla?
- Vilken avdelning är det, nu igen? - Jag kan inte avslöja för mycket.
För rikets säkerhet, menar ni?
Då och då inträffar det saker man inte kan förklara.
Folk vill veta om regeringen har nåt svar. Jag är det svaret.
- Fanns det några vittnen? - Följ mig.
Vi hittade den här.
Regeringen... Det betyder väl att det här är stora grejer?
Nej. Stora grejer händer på stora orter.
Så fort jag är klar här, kan jag ta itu med det.
"Stort vilddjur..."
Det största som händer här är väl skönhetstävlingen.
Kom, Marv. Jag måste ha vittnen på det här.
Nån har tagit en stor tugga av bilen. Som en tugga av en skinkmacka.
Vad kan det vara, mr Mansley?
Nåt stort.
Nåt stort...
Hallå! Kom fram!
Hallå där, metallkillen! Jag har mat åt dig!
Metall! Knaprig, läcker metall. Nu vankas det käk!
Du tänker väl inte göra mig illa?
Avstängningsvredet...
Du såg att jag räddade dig.
Varifrån kommer du?
Du kom från himlen, va? Där uppifrån?
Minns du ingenting?
Det kanske beror på den där bulan i huvudet.
Kan du prata?
Ord, alltså? "Bla, bla, bla." Kan du det?
Du förstår principen.
Nu ska vi se...
Ser du den här? Den kallas "sten". Sten.
Bra.
Nej. Det där är ett träd.
Sten. Träd. Förstår du?
Ja! Min egen jättestora robot.
Jag är den lyckligaste ungen i hela Amerika!
Otroligt. Den största upptäckten sen... teven eller nåt.
Jag måste ringa... Nej, de blir bara panikslagna.
Folk går i taket och börjar skjuta.
Går i taket. Det betyder att de blir galna. Så här...
Nej! Sluta! Det är sånt som gör att de börjar skjuta mot dig.
I förrgår upptäcktes ett oidentifierat föremål i jordens atmosfär.
Vi förlorade kontakten med det utanför Rockwell.
Man trodde att det var en meteor.
Men regeringen fick ett samtal från en person som stött på föremålet.
Det här är ingen meteor, mina herrar, utan nåt betydligt allvarligare.
Vi kan inte ringa Tro det eller ej, ingen skulle tro det.
Det börjar bli mörkt och om jag inte är hemma snart, börjar mamma undra.
Och om hon ser dig, börjar det där skrikandet igen.
Så kan du inte bara stanna här så länge?
Så kommer jag i morgon igen.
Hej då.
Nej, nej. Jag går, du stannar. Inte följa efter.
Bra.
Vad var det jag sa?! Jag kommer i morgon igen. Stanna här!
Nej, nej, nej! Fy skäms!
Du får inte klampa omkring, och inte följa efter. Mamma går i taket.
Just precis. Så du måste stanna här. Jag kommer med mat i morgon.
Men nu måste jag gå hem.
Så hej då!
Hallå där!
Vad håller du på med? Titta, vad du har ställt till med!
Lägg tillbaka rälsen genast!
Hjälp mig! Du måste hjälpa mig!
Bra!
Sätt ihop dem nu. Den ska vara där, och den ska vara här.
Över den. Bra. Nu den andra.
Kom nu!
Det duger så! Låt det vara. Tåget kommer!
Kom nu!
Du lever!
- Är det nån där? - Nu är vi illa ute.
Du får följa med mig hem, ändå.
Hos borgmästaren. Vadå? En tågolycka?
Körde han på en jättelik varelse? Vem kan vara så stor att...
Jag lånar er bil.
Kan du laga dig själv? Tjusigt.
Mamma kommer. Stanna här. Hej då.
Vad har hänt här?
Berätta vad du såg, Frank.
Ni kommer inte att tro mig, men det var en jättelik metallmänniska.
Nån som vet var det finns en telefon?
Kan du läsa bordsbön?
Du milde...
Du milde Gud, vi tackar dig...
...för maten som mor har satt fram åt oss...
Stopp!
Stoppa djävulen från att vara ond och...
Ut härifrån!
Satan? Stick!
Stick, så att vi får leva i frid. Amen.
Det var en annorlunda bordsbön.
Jag glömde att tvätta händerna!
Stopp! Häråt.
Kom.
Hej på dig. Kent Mansley. Jobbar åt regeringen.
Kent Mansley. Jobbar åt regeringen. Är dina föräldrar hemma?
Vi äter.
Vem var det?
- Finns det nån telefon jag kan låna? - I köket.
Här. Lek att du är en gangster.
- Måste ni störa mig hemma? - Den åt upp min bil.
- Såg ni det? - Nej. Den försvann in i skogen.
- Så ni har inga bevis? - Jag har ett ögonvittne!
- Ett ögonvittne med hjärnskakning. - Den är livsfarlig.
Den förstörde kraftstationen, orsakade en tågurspårning!
Vad var det som gjorde det? Säg det igen och hör hur det låter.
Ett jättestort metallmonster.
- Jag har onda aningar. - Jag ska förklara hur det fungerar.
Hittar du fotspår kunde jag skicka dit en expert som tar en avgjutning.
Ge mig en bild av det, och jag skickar dit trupper!
Men du har "onda aningar"?
Jag ska skaffa fram bevis. När jag har det vill jag skicka ut ett PM.
- Det låter bra... - Det ska kopieras och skickas ut...
Tack för lånet av telefonen.
- Tack för lånet av telefonen, mrs...? - Annie Hughes.
- Det här är min son, Hogarth. - Tack, Annie. Och Hobart.
Hogarth heter jag!
Vilket pinsamt namn. Han kunde lika gärna heta Zeppo.
Hur sjuk får man bli som döper ett barn till Hogar...?
Hog Hug... Hogarth Hughes!
- Kent Mansley, jobbar åt regeringen. - Jag har en sak åt dig.
- Var hittade ni den? - Vid kraftstationen.
- Hogarth var där häromkvällen. - Jaså? Såg du nåt ovanligt?
Nej, inget ovanligt, direkt.
Måste gå på toa.
Den kvällen gick munnen i ett. Det var 30-metersrobotar och allt möjligt.
En 30-metersrobot? Vilka galenskaper! Vad sa han mer?
Sluta!
Ursäkta.
Vad håller du på med där inne?
- Är allt som det ska? - Ja då.
Det är därför det är så viktigt att tugga maten ordentligt.
- Kan jag inte få vara i fred?! - Förlåt.
Han har betett sig så konstigt på sistone.
Tack än en gång, Annie.
God natt, Hogarth. Vi ses nog snart igen.
Om du ska stanna här måste du sköta dig bättre.
Jag hade tänkt läsa en godnattsaga för dig.
Jag har några riktigt bra grejer.
Tidningen Mad, jätterolig.
Vålnaden, jättespännande. Boys' Life är så där...
Här. Det här är Stålmannen.
Nu är han berömd, men han började precis som du.
Kraschlandade på jorden, visste ingenting...
Men han använder bara sina krafter i det godas tjänst. Kom ihåg det.
Det där är Atomo, metall-monstret. Han är ingen hjälte, utan en skurk.
Han är inte som du. Du är snäll. Precis som Stålmannen.
Du är hungrig, va? Men jag har ingen metall här.
Följ med mig.
Lyft upp mig.
Framåt marsch!
Det där är Rockwell. Visst är det fint?
Det är där jag är född.
Akta kon!
Stanna, är du snäll!
Vi kan inte gå dit än. Folk klarar inte av det.
Det där var nära ögat. Vi kan inte rusa omkring så där.
Titta där!
Den där borde du väl kunna äta. Den har stått där i flera månader.
Vi måste gömma oss! Du vet, att gömma sig, det är när man...
Ställ dig bara bakom nåt, fort!
Rör dig inte.
SKROT
Problemet är löst.
Var så god. Ät så mycket du orkar.
Stäng av den!
Stäng av den, då!
Vem där?!
- Det är ju pojken med ekorren. - Hogarth.
På kvällarna mer känd som Hogarth.
Kom in. Ursäkta kofoten.
Det är många som försöker stjäla skrot. Men min skrot är ju konst.
Är jag en skrotsamlare som säljer konst eller konstnär som säljer skrot?
Jag gillar det... tror jag.
Du tänker väl inte ringa mamma? Hon vet inte att jag är ute.
Det är inte riktigt min stil att anmäla nån.
Jag tänkte ta en kopp kaffe. Vad vill du ha? Mjölk?
Kaffe blir bra.
Jag dricker kaffe. Jag är hipp.
- Det här är espresso. Starka grejer. - Jag är hipp, sa jag ju.
Hon flyttade upp mig en klass.
Jag fick bara högsta betyg, så mamma sa: "Du måste ha stimulans."
"Du behöver en utmaning."
Nu får jag akta så att ingen slår mig, för de tror att jag är smartare än de.
Men jag gör bara läxorna. Det kunde de också göra. Finns det mer kaffe?
Det angår inte mig, men vem bryr sig om vad de där kräken tycker?
De bestämmer inte vem du är. Du är den du väljer att vara.
- Hörde du? - Nej! Vänta!
- Det är ingen fara. Han är inte... - Spring, grabben!
Det är ingen fara. Han gör mig inte illa.
Mosa honom inte. Mosa honom... inte.
Han heter Dean. Vi tycker om Dean.
- Varifrån kommer han? - Han minns inte det.
- Han är som en liten pojke. - Liten, ja...
Kan du prata med honom?
Han kan inte säga så många ord än, men han förstår rätt bra.
Han behöver mat och husrum.
- Du har ju gott om plats här. - Försvinn.
Ska jag låta honom slå in dörren?
- Jag kan inte gömma den här. - "Honom", inte "den".
Du vet inte ens varifrån "han" kom, eller vad tusan "han" är!
Han är min vän.
Jag, då? Är jag din vän?
Gud, så trött jag är.
- Kan han stanna, alltså? - I natt. I morgon vet jag inte.
Sov så gott. Vi ses i morgon.
Är du redan uppe? Kom ner. Jag har en överraskning åt dig.
- God morgon, grabben. Sovit gott? - Mamma!
- Vi har äntligen hyrt ut rummet. - Jag är inte särskilt hungrig.
Just det, ja...
- Det här är Hogarth Hughes. - Han fick stanna över natten, sa jag.
Jag ska försöka att komma, men det är en konstig typ som vaktar mig.
- Jag har en stor jätte här utanför! - Jag kan inte prata just nu.
- Vem var det? En kompis? - Ja, ny i klassen.
Sluta upp med det där!
Får jag ställa några frågor till dig?
Varför berättade du om en robot? Vad såg du vid kraftstationen?
Hur stor är den? Har du varit i skogen? Vart ska du?
- Ut! - Visa mr Mansley omgivningarna.
- Omgivningarna...! - Gärna. Så kan vi bekanta oss lite.
Det finns två sorters metaller här: Skrot och konst.
Ska du äta nån, så ät skrotet. Det du har i munnen nu - är konst!
Konst?
Glöm det. Det är ändå förstört.
Tjusigt.
Man tar en chokladkaka, vilken sort som helst. Får jag...?
Man smular sönder chokladen och rör ner den i glassen. Förstår du?
- Ja. Vad hette den, nu igen? - Jordskred. En ny sort.
Jordskred. Verkligen god.
Vi lever i en märklig tid, Hogarth. Atomåldern.
Men utvecklingen har en baksida. Har du hört talas om Sputnik?
- Den första satelliten i rymden. - Utländsk, med allt vad det innebär.
Den kretsar just nu över våra huvuden. Och bevakar oss.
Vi ser den inte, men den finns där. Precis som den där jätten.
Vi vet inte vad den kan ställa till med. Jag är rädd.
- Vad snackar du om? - Vad jag snackar om?!
Jag snackar om din säkerhet!
När du sussar i din pyjamas är vi vakna och oroliga. Varför?
För att alla vill åt det vi har.
Vem är det som har byggt jätten? Ryssar, kineser, marsmänniskor?
Vi har inte byggt den, och det är anledning nog att spränga den!
Visa mig var den finns, så att vi kan förstöra den innan den förstör oss!
Stanna där!
Jag trodde att det var kris.
Det var inte lätt att bli av med den där karln.
Och när jag äntligen tar mig hit håller ni på med konsthantverk.
- Har du nåt emot det, kanske? - Det är inte värdigt en jätte-robot.
Vad tycker du att han ska göra, då?
Alla huvudsystem påslagna. Motorer ett, två och tre.
Alla system klara. Fem, fyra, tre, två, ett!
Uppskjutning!
Vi landar! Vi landar!
Kan ni lugna er lite? Vi får inte utmana ödet.
Vi är lugna. Välkommen till Lugna Gatan. Befolkning: Vi.
Ni kan inte flytta till nån mindre uppseendeväckande plats?
Sjön, kanske?
Häng med, vet jag. Det blir kul.
- Vi måste berätta för nån om honom. - Du oroar dig i onödan.
- Kolla in det här, Dean! - Vi kollar.
Det här klarar bara proffs!
Hoppa i! Det är jätteskönt i vattnet.
- Nej tack. - Din mes!
Hoppa i! Det är verkligen svalkande.
Va? Du också? Du... din jättebaby!
- Hallå där! Du sitter mitt i vägen. - Än sen?
Det här är ungefär vad man orkar med.
Hur går det? Jag har hämtat mer toapapper.
Tack. Jag mår bättre nu.
Mycket bättre.
Visst är det vackert? Titta där.
Det är en hjort.
Vi går närmare.
Han ville väl...
Monstret!
Den är död.
Död?
Låt bli!
- Varför det? - Den är död. Förstår du?
De sköt den med det där geväret.
Vad är det?
- Gevär. - Ja. Gevär dödar.
Gevär dödar.
Jag vet att du sörjer hjorten. Men det var inte ditt fel. Allt dör.
Så är det, här i livet. Det är dumt att döda, men inte att dö.
- Ska du dö? - Ja, nån gång.
- Ska jag dö? - Jag vet inte.
Du är gjord av metall, men du har känslor.
Och du kan tänka, vilket betyder att du har en själ.
- Och själen dör inte. - Själ?
Mamma har sagt att det är nåt som finns inom en, som lever vidare.
Själar dör inte.
Du är sen till middagen.
Din mamma jobbar, så det är bara vi. Vi ska talas vid lite. Sätt dig!
Blir du bländad? Bra.
- Förlåt, men jag vill lära dig en sak. - Vad skulle jag kunna lära mig av dig?
Jag kan göra vad jag vill så länge det är för folkets bästa.
- Var är metalljätten? - Jag vet inte vad du pratar om.
Gör du inte?
Minns du det här?
Inte? Det här då?
- Du var vårdslös. - Det bevisar ingenting!
Jag kan få hit militären om jag bara lyfter luren.
Var är jätten?! Du kan inte skydda honom -
- mer än du kan skydda din mor.
Det är svårt att vara ensam förälder. Vi kan göra det svårare.
Så svårt att det vore oansvarigt att lämna dig i hennes vård.
- Vi kan ta dig ifrån henne. - Det kan ni inte göra!
Det kan vi visst och vi tänker göra det.
Han är på skrotupplaget. McCoppins Skrot, vid Culver Road.
Det såklart! Mat åt en metallätare.
Oroa dig inte, du. Det här har inte hänt på riktigt. Det är en mardröm.
Jag har inte bara bevis, jag vet var den håller hus.
Den är gigantisk och vi har ingen tid att förlora.
Vi måste agera. Vi kan inte ta risken att låta bli.
Utmärkt. Ni kommer inte att ångra er.
Militären kommer i morgon bitti. Försök ingenting.
Jag måste varna Dean.
Jag håller ögonen på dig.
God morgon, Kent.
Av nån anledning är militären utanför, mr Mansley.
Säg Kent.
- Var är den? - Vad då?
Det vet du mycket väl! Monstret. Jätten. Metallmannen.
Jaså, metallmannen. Jag blev riktigt rädd där ett tag.
Han är på baksidan. Kom, så ska jag visa.
Ni kom i rättan tid. Nån rik industri- man vill ha honom som reklampelare.
Han slet fram checkhäftet, men jag sa: "Du får ha honom resten av livet."
"Tror du jag släpper en nyfödd? Jag måste klippa av navelsträngen först."
Där är han.
Han är inte såld än, så är ni intresserade, och lägger ett bra bud...
- Hör på... - Följ med ut, Mansley.
Du har just slösat bort flera miljoner ur statskassan på ingenting!
Så skönt att det bara var den här Hogarth pratade om.
Jag började nästan tro att den var riktig.
Missförstå mig inte. Den är fin. Men måste det vara så mycket skrot?
- Nej, egentligen inte. - Det verkar ditslängt, liksom.
- Inte som de andra skulpturerna. - Tycker ni om den där?
Jag ska se till att du får ta hand om toaletterna i tunnelbanan!
Du kommer bara till Washington för att städa ur ditt kontor!
- Jag förstår varför Hogarth kommer hit. - Visste ni om det, alltså?
Nu vet jag det.
Farväl, Kent. Med allt vad det innebär.
Nu kan du röra på dig. Bra gjort.
Raketen till basen. Jag går in.
Bara en varelse kan orsaka sån förödelse.
Den fruktansvärda, människoätande mordmaskinen Atomo!
- Atomo! - Inte Atomo.
- Jag Stålmannen. - Okej, Stålmannen...
Här får du!
Dumma pistol.
Vad är det?
Som sagt: Här får du!
- Vad hände? - Följ mig.
Tillbaka!
- Tillbaka, sa jag! - Sluta. Varför?
- Han är vår vän. - Varför tror du militären var här?
Han är ett vapen! Ett stort gevär på fötter!
- Jag är inget gevär. - Inte? Vad är då det där?
Du höll på att göra likadant med Hogarth!
- Kom tillbaka, jätte! - Sluta, Hogarth.
Det var i självförsvar. Han reagerade på pistolen.
Du hinner inte ikapp till fots.
- Jag sa ju att det bara var en bluff. - Ge mig kikaren!
Där är den. Jag ser den. Den är stor. Den är på väg bort.
- Ge hit. Monstret! - Där borta. Ser du?
Hjälp mig!
Hjälp! Jag vill inte falla!
Pappa!
Han räddade pojkarna.
Titta bakom er! Jätten går till anfall! Den trampar ner staden.
Heliga Guds moder...
Jag är inget vapen.
Hej, mamma.
Vi måste härifrån!
Stopp! Han har ett barn i händerna. Skjut inte!
Skjuter ni inte, så är han ofarlig. Ni måste meddela generalen det.
- Allt det här är ditt fel. - Hör på!
Få dem att sluta. Jätten har pojken med sig.
Jag tar hand om saken.
Han sa att monstret dödat ett barn. Vi måste stoppa honom.
Krisläge!
Presidenten, vi har problem.
Akta bussen!
Kan du flyga?
Du kan flyga!
Sträck ut armarna framför dig, som Stålmannen!
Jag ser honom inte längre.
Det var nära ögat.
Där fick vi honom.
Bra gjort, Mansley.
Nu tar vi reda på vad det är och varifrån den kommer.
- Den lever! - Beskjut den!
Slå till reträtt!
Vi måste härifrån!
Han är medvetslös, men det är ingen fara.
Kör! Gasen i botten. Han tar in på oss! Fortare!
Beskjut roboten!
Nu!
Vi har satt in allt vi har.
Inte riktigt allt. Bomben.
- Nautilus ligger i kustbandet. - Du skrämmer mig.
Ska vi bomba oss själva?!
Jätten följer efter angriparen, så vi lockar bort honom från stan.
Meddela Nautilus att ställa in siktet på roboten.
Jättens position, tack.
67,71972 grader väst.
- 44,50177 grader nord. - Laddad.
- Min stackars älskling... - Stanna bilen!
- Vänd! Vi måste hjälpa honom! - Vi måste ta dig till sjukhus.
- Ut ur bilen. Vi evakuerar området. - Pojken måste till sjukhus.
- Vilken pojke? - Hogarth!
Nej, Hogarth!
Nej! Sluta!
Det här är general Rogard. Förbered anfall.
Nej! Ni får inte. Min son är där ute!
Nej, vänta! Det är jag, Hogarth.
Det är dumt att döda. Vapen dödar.
Du behöver inte vara ett vapen.
Du väljer själv vad du vill vara. Du väljer själv.
Välj.
Det är ingen fara. Vi måste visa dem att du är snäll.
Missilen är laddad och klar.
- Är han vänligt inställd? - Han försvarar sig bara.
Lyssna inte! Krossa monstret medan vi fortfarande kan!
- Skjuter ni börjar det om igen. - Hela vår framtid står på spel!
- Just därför måste ni hindra dem. - Den kommer närmare!
Skjut inte!
- Vänta. Lever pojken? - Avfyra missilen!
Du är inte klok, Mansley. - Avvakta eldgivning!
- Rogard till Nautilus. - Vi är med.
Avfyra missilen nu!
Missilen är inställd på jättens nuvarande position. Var är jätten?
- Vi kan ta betäckning. - Vi klarar oss inte levande ur det här!
- Ni menar alltså att vi kommer att... ...dö. För vårt land.
Strunt i vårt land! Jag vill leva!
Se till att han stannar här, som en god soldat.
Det är en missil. När den träffar sitt mål kommer vi alla att dö.
Där är den!
- Borde vi inte söka skydd? - Det kvittar.
Jag fixar det.
Jätte?
Du stannar, jag går.
Inte följa efter.
Jag älskar dig.
Du är den du väljer att vara.
Stålmannen.
Nu åker vi hem.
TILL MINNE AV JÄRNJÄTTEN
- Det finaste du har gjort, älskling. - Tycker du verkligen det?
Ja, den och den där insekten. Du vet, den med skyfflarna...
- Kom nu, Hogarth. Vi måste gå hem. - Vi ses sen, killar!
- Generalen skickade den här till dig. - Vad är det?
Det var den enda del som återstod. Han ville att du skulle ha den.
Jag saknar honom.
Vi ses!
LANGJÖKULL-GLACIÄREN, ISLAND